Jeg er på vej tilbage.
- Tak. - Det var så lidt, du.
Michelle, jeg gav pokker i det og kørte på landet en dag før planlagt.
Jeg vil overraske Ian og holde lang weekend med ham.
Så du skal ringe til Mettler.
Sig, dokumenterne blev indleveret i går, og alt er fint.
Jeg ringer til ham mandag morgen.
Og aflys min tid hos tandlægen,
ryk den til tirsdag eftermiddag, og aflys mine møder i dag.
Du har styr på det, derfor er du min assistent.
- Kys, kys, kys. - Andet, jeg kan...
- Hej, Louise. - Hej, skat. Hvordan er Chicago?
Dit fly afgår om et par timer. Glæder mig til at se dig.
Ja, i lige måde. Undskyld, Lou, mit møde starter nu.
Vi ses i huset i morgen, okay?
Ja. Vi ses i morgen. Jeg kører op om aftenen. Vi ses.
Hej, hej.
Okay.
Kære Louise.
Jeg holder ikke weekend her som planlagt.
Jeg står ved en korsvej i vores ægteskab,
og jeg må lidt væk og tænke over tingene.
Jeg er ked af at sige det i et brev. Husk at fodre fisken.
"Husk at fodre fisken"? Nej, jeg kan ikke... Nej.
Dumt.
Jeg er virkelig ked af det.
Du er vidunderlig, og jeg fortjener dig ikke.
- Michelle, hør her. - Hvad skal jeg dog sige?
Hans køb går igennem. Det gentager du gang på gang.
- Til han falder til ro. - Du må hellere ringe til ham.
Nej, jeg ringer ikke til ham, Michelle.
Michelle, der er nogen i mit hus.
Nogen, som er ret romantisk.
Hør, Michelle, ikke flere opkald i dag.
- Stil ingen om til mig. - Okay.
Der er vist sex på programmet i dag.
Tag dig selv af det, frøken Harvard-singlepige.
Det er det, du får løn for. Kys, kys, kys.
Ian?
Kom du hjem før tiden for at overraske mig?
Ian?
Se blomsterne. Hvor er de smukke.
Du har ikke gjort det her i årevis.
Forretningsmøde i Chicago, den er god med dig.
Du godeste.
Det er sexet.
Ja.
- Hvad er der galt? - Vær sød at sætte dig ned.
Nej.
Vær nu sød.
Ian.
- Louise. - Det her er alle tiders.
Louise, jeg...
Jeg var ved at skrive det, da du kom, så det...
Du kom en dag før planlagt. Du skulle først komme i morgen.
"Husk at fodre fisken"?
Det stregede jeg ud. Det var ikke kommet med i den endelige udgave.
- Hvad betyder det her, Ian? - Louise, jeg...
Hvad skal du tænke over? Hvorfor kan du ikke gøre det her?
- Jeg skal til Paris. - Paris?
Hør, jeg har været i tvivl om vores ægteskab, og jeg tror...
Nej, du skal ingen steder, Ian. Du bliver her.
Vi finder en løsning, som vi altid gør.
Nej, ikke denne gang.
- Hvem er hun? - Nej, det handler ikke om en anden.
Men om dig og mig, os. Ingen anden.
- Men der er en anden. - Nej, det...
Du kiggede på din hånd, da du sagde nej. Hvorfor gjorde du det?
- Jeg så ikke... - Og hvor er din vielsesring?
Hvorfor er der blomster overalt og rosenblade på gulvet?
- Det har ikke været godt mellem os. - Det har jeg ikke hørt noget om.
Jeg synes, det gik godt.
På vores bryllupsdag for to måneder siden lænede du dig frem,
tog min hånd og sagde: "Jeg er så lykkelig."
- Jeg løj. - Løj du?
- Nej, du løj ikke. - Jeg kan ikke...
Hvis du var forvirret eller ulykkelig, siger du det så i et brev?
Er det, hvad jeg fortjener efter 13 års ægteskab?
Jeg hader konfrontationer. Det ved du godt.
Det er fejt. Du har fortjent bedre. Jeg har det skidt med det.
Hvad skal jeg gøre?
Skal jeg bare sidde og se på, at du går uden at vide, hvorfor,
og vente på, at skilsmissepapirerne kommer?
Det er da vildt tarveligt. Er du sådan?
Og du skal ikke bare klappe i.
Du går ingen steder, før vi i det mindste prøver at finde en løsning.
Du er min mand. Det er det mindste, du kan gøre.
Jeg er forelsket i en anden, Louise.
Sådan... Jeg sagde det.
- Hold op med at pakke, Ian. - Nej.
- Jeg sagde, hold op med at pakke. - Jeg tager til Paris i morgen.
- Nej, du tager ingen steder. - Jeg er virkelig ked af det.
Jeg sagde, hold op med at pakke.
Hvad fanden?
Hallo! Louise!
Louise! Hallo!
Hvad fanden? Har du fuldstændig mistet forstanden?
- Louise! - Åh, kom nu. Slap af.
- Du springer et blodkar. - Mit hoved.
Ja, det er jeg ked af. Det er jeg virkelig.
Her er noget vand til dig.
Fint. Jeg drikker det selv.
Den skide tand. Jeg har et hul.
Hvorfor er jeg tapet fast til en stol, Louise?
Fordi du bliver her, min elskede, til vi har fundet en løsning.
Jeg elsker dig ikke længere.
- Så bliver du her, til du gør. - Det er fuldstændig vanvittigt.
- Hvorfor? - Sådan er livet ikke!
Du kan ikke holde nogen fanget, til de elsker dig.
Hold da op, Ian. Jeg er sikker på, det er sket før.
Jeg elsker Sara, ikke dig, og det ændrer sig ikke.
Sara? Hvem er Sara?
Hende, jeg er dybt forelsket i. Hun ser bedre ud for hvert minut.
Hun bliver sikkert såret, når du slår op, men hun overlever.
Som advokat svor du at opretholde loven.
Det er jeg ret sikker på, du ikke gør nu.
- Jeg kunne forsvare det. - Jeg hader dig. Du er en psykopat.
Jeg får dig fængslet eller indlagt.
Svært, når du ikke engang kan bevæge en arm.
- Når jeg engang er... - Ja, når du er fri. Selvfølgelig.
Men så vil du ikke, fordi du elsker mig igen.
Ingen Sara, ingen skilsmisse, intet sagsanlæg.
Kun kærlighed. Som var hensigten, da vi blev gift.
Kan huske det, Ian?
Du har ret, Lou. Det er...
Kom her.
- Okay. - Ja.
Du ved, det er...
Du har ret.
Det er ikke fair af mig bare sådan at rejse
uden at give os en chance for at finde en løsning.
Ja. Så fjern tapen, og sæt dig,
så finder vi en løsning, okay?
Jeg fjerner tapen, når du elsker mig igen.
Jeg elsker dig. Det ved gud, jeg gør.
- Du er ateist. - Jeg elsker dig. Du er min kone.
Tak.
Tak, fordi du fik mig til at se,
hvilken tåbelig ting jeg var ved at gøre.
Ja. Du gav mig et chok, og jeg så, hvordan det hang sammen.
Det gjorde du virkelig. Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig. Jeg elsker dig.
Du er så dårlig til at lyve. Dine pupiller bliver kæmpestore.
Du har sved på panden. Du kan ikke engang se mig i øjnene.
Jeg elsker dig, Lou. Det gør jeg.
Nej, Du synes, jeg er en psykopat, som du vil skilles fra og retsforfølge.
- Jeg er ikke idiot. - Så slip mig fri.
Men det ændrer sig, elskede. Bare vent. Vi bliver lykkelige.
- Slip mig fri, din galning. - Vær lykkelig.
Slip mig fri.
- Sara. - Sara?
Sara!
- Jeg bliver holdt fanget, Sara. - Ian, klap i.
- Fanget heroppe. - Klap i. Ian.
- Ring efter politiet. - Klap i...
- Du må være Sara. - Hej. Ja. Du må være...
Louise. Konen.
- Jeg troede... Hvor er? - Ian.
Det er en kliche, men han er lidt ophængt lige nu.
Så kom med mig. Lad os få en pigesnak.
Sara.
- Ja. - Wow.
- Du er smuk. - Tak.
- Du er også smuk, Louise. - Men du er... Wow.
Nå, men... Kom, sid ned. Så...
Tillykke. Min mand forlader mig for dig.
Jeg er virkelig ked af det, Louise. Jeg...
Jeg forelskede mig bare i ham. Det var ikke med vilje.
Du behøver ikke undskylde. Det er helt fint.
- Virkelig? - Ja.
Det er jeg glad for, for jeg har haft så dårlig samvittighed.
Det er jeg ked af. Det må have været hårdt for dig.
- Ja, det var hårdt. - Ja.
Nå, men planerne har ændret sig, Sara.
Ian har besluttet, han bliver hos mig
for at gennemgå nogle detaljer.
Vi skal rejse i morgen tidlig,
og jeg håbede, han ville møde min familie i aften.
Min far steger bøffer og laver salat, som er hans speciale.
Ja, og han fortalt mig alt om det.
Og han er ked af, han ikke kan komme, men han vil blive her hos mig
og gennemgå de kedelige detaljer ved skilsmissen.
Han møder dig i lufthavnen. Det lover han.
Jeg er skuffet. Er det egoistisk af mig?
Hør, jeg ved, hvordan du har det.
Men det er vigtigt,
at vi gennemgår de sidste ting, før han forlader mig for evigt.
Det er jeg sikker på, du forstår.
Må jeg tale med ham? Er han her?
Han vil ikke se dig.
Han sagde til mig, og jeg citerer ordret:
"Hvis jeg ser Sara lige nu,
kan jeg ikke blive hos dig et sekund længere.
Jeg vil ikke kunne gøre andet
end at kysse hende vildt over hele ansigtet,
tage hende i min favn og løbe skrigende væk."
Ja, det lyder som ham.
Du må virkelig undskylde, for jeg tvang ham til at blive i aften.
Jeg håber, du forstår det.
- Det gør jeg. - Tak.
Må jeg ringe til ham senere?
Jeg ville foretrække, hvis du lod være,
du ved, af respekt for mig.
- Det er det mindste, du kan gøre. - Men jeg vil gerne tale med ham.
Jamen, tænk på, hvor romantisk det bliver,
når I bliver genforenet på flyet til Rom.
- Paris. - Nå, ja.
Paris. Det er så romantisk.
Jeg har altid gerne ville til Paris med Ian.
Er du okay, Louise?
Tak, fordi du spørger, Sara. Ikke rigtig, men det bliver jeg.
Det bliver jeg. Der er håb for mig. Hvis du bare vil have mig undskyldt...
Gider du sige til ham, at jeg tænker på ham?
Og sig...
Jeg sagde jo, han ikke skulle frygte at gå til bekendelse over for dig.
Han skulle have gjort det for et år siden.
For et år siden.
Ja. Det ville nok have været bedre.
- Siger du, jeg tænker på ham? - Du tænker på ham.
- Okay. - Tak.
Åh, nej.
- Okay. - Hvad fanden gjorde du?
Jeg sendte hende væk. Jeg sagde, du ville møde hende i lufthavnen,
og at du og jeg havde nogle detaljer, vi skulle gennemgå.
Hun er smuk, men ikke så kvik.
Jeg kan ikke forstå, hvad du siger.
Det må du undskylde. Hvad mumlede du om?
Sara er ualmindelig begavet. Du kender hende ikke.
Ualmindelig begavet? Det tror jeg ikke.
Hun fik mig til at læse russisk litteratur.
Så det var derfor, du kæmpede dig igennem Brødrene Karamasov.
Hun er ikke bare smuk, hun er genial.
Jeg har aldrig mødt nogen mere omsorgsfuld.
Hun er en rigtig flink ægteskabssabotør.
- Hun er også sjælfuld. - Ja.
Alt ved hende er sikkert vidunderligt, men det er lige meget.
Samme tid næste år vil du knap kunne huske hendes navn.
Næste år vil hun være min kone, og du vil være på galeanstalt.
Sludder og vrøvl. Hold op med at tale om hende.
Vi kan tale om, hvordan din karriere bliver ødelagt,
når først de ved, hvor bimmelims du er.
- Skal vi tale om det, Louise? - Faktisk...
- Ikke tape på munden. - Hvorfor holder du ikke mund?
Jeg har fået nok. Louise.
Ian, gider du holde mund et øjeblik?
Der er noget, du skal se, makker.
Kan du huske den dag?
Husker du alt fra den dag, som jeg gør?
Hvor bange jeg var, hvordan jeg næsten ikke kunne gennemføre det.
Og kan du huske, du sad med mig bagest i kirken?
Du holdt om mig. Kan du huske, hvad du lovede mig?
At jeg aldrig behøvede være bange.
At ingen nogensinde ville elske mig så højt, som du gjorde.
Du sagde: "Det lover jeg." Du sagde det gang på gang.
"Det lover jeg. Det lover jeg" Og da præsten endelig spurgte dig,
om du ville tage mig til din kone, sagde du: "Ja, det lover jeg."
Kan du huske de første år, vi var gift, sødmen?
Jeg mener, den næsten uudholdelige sødme ved det, den følelse.
Som om vi snød verden, trodsede oddsene og fandt hinanden.
Kan du huske det, Ian?
Jeg skal på toilettet.
Har vi noget smertestillende? Jeg har ondt i tanden.
Nej.
- Hvad er det, der lugter? - Jeg bager småkager til dig.
Med chokolade i. Dine yndlingssmåkager.
Louise, jeg skal virkelig på toilettet.
Du kan vente. Jeg gav fisken mad.
Du er ynkelig. Se, hvad du har nedladt dig til. Det er ikke dig.
Du er hævet over det. Du er ikke desperat, men dygtig.
Du har en fantastisk karriere, masser af venner.
Du opfører dig, som om du er et nul uden mig. Du behøver mig ikke.
Du aner ikke, hvad jeg behøver. Så hold mund!
Jeg nægter at blive endnu en enlig, fraskilt, 40-årig kvinde, barnløs,
som besvarer kontaktannoncer online og ser reality-tv.
Og jeg vil ikke leve i fortiden
og undre mig over, hvad der skete med min bedste ven,
som er i Paris med nogen, som næsten er teenager.
Hun er faktisk 24.
Jeg bliver ikke afhængig af is, får ondt af mig selv,
tager 15 kg på og går ud med tabere.
Jeg nægter at være ensom. Jeg nægter at gå i biffen alene
og skærpe mine venskaber med andre kvinder i min situation.
Og jeg nægter at være foruden dig.
- Jeg vil hellere... - Hvad? Dø?
- Vil du faktisk hellere dø? - Jeg vil hellere i fængsel.
Jeg dør ikke. Ingen dør.
For alt skal nok... Alt ordner sig.
Louise, vær sød at slippe mig fri.
- Nej. - Slip mig fri. Hør her.
Skal vi ikke sætte os og finde en løsning på det her?
Hvis jeg er tapet fast her,
finder vi ikke en løsning.
- Nej. - Jeg skal alligevel på toilettet.
Det bliver snart rigtig ulækkert.
Hør, jeg lover, jeg ikke stikker af.
Ligesom jeg gjorde den dag. Det lover jeg. Jeg stikker ikke af.
Så hvorfor fjerner du ikke tapen nu,
mens det stadig er sjovt, før det bliver ubehageligt.
- Bare sig det igen. - Hvad?
Bare sig: "Det lover jeg."
Det lover jeg.
Det lover jeg, Louise. Jeg stikker ikke af.
Det lover jeg, som jeg gjorde den dag, og fra min inderste sjæl.
Du godeste.
- Det her er bare for skørt. - Ja, det er...
- Jeg henter saksen, okay? - Okay. Ja.
Okay.
Du godeste, Ian. Det må du virkelig undskylde.
Jeg har virkelig brugt meget.
Det er bedre.
Ian, jeg bryder mig ikke om noget af det her.
Ja, jeg ved, hvordan det er.
Det er så... Sådan.
- Det klistrer. - Undskyld.
- Pyh, det er bedre. - Jeg er næsten færdig.
Okay?
Har du skåret telefonledningen over?
Jeg elsker dig ikke. Jeg vil ikke leve med dig.
Du er ynkelig, grim, og du giver mig kvalme.
Skide psykopat.
Hvor fanden er dine nøgler, Louise?
Jeg fandt pillerne. De hjælper en lille smule.
Jeg må til tandlægen i næste uge.
Vil du have et par piller til dit hoved?
Du godeste. Foregår det her virkelig, Louise?
Det tror jeg.
- Jeg håber, det bare er et mareridt. - Det gør jeg også.
- Du kan stoppe det. - Det kan du også.
Louise, hvad skal jeg gøre?
Følelserne er ikke de samme. Jeg vil ikke være sammen med dig.
- Vil du have en småkage? - Nej.
- De blev rigtig gode. - Småkager virker ikke.
- Bager hun småkager til dig? - Nej, hun bager ikke småkager til mig.
Hvor tog I hen? Jeg vil bare vide det. Hvor tog I hen?
Tog I hen i hendes lejlighed? På hotel?
Tog I herop, uden at jeg vidste det?
Ja, ja og ja.
Det var let. Du arbejder så meget.
- Hvordan mødtes I? - Er det ikke lige meget?
- Jeg vil bare vide det. - Hos min revisor.
- Hun er receptionist. - Er hun Murrays receptionist?
Har jeg mødt hende? Det husker jeg ikke. Hun er en, man let glemmer.
Det gør en mand ikke.
Hun er ikke receptionist.
Hun er i gang med sin doktorgrad. Hun skal være psykolog.
Hvordan inviterede du hende ud?
- Inviterede du på middag? - Hun spurgte mig, okay?
Ja. Hun ringede flere gange, før jeg sagde ja.
Handlede det bare om sex i starten?
I starten handler det altid om sex.
Og så blev hun din bedste ven.
- Nej. - Nej?
Ikke alle forhold er ens.
Du har altid sagt, du ville være gift med din bedste ven,
og at du var verdens heldigste mand.
Ja, men sådan er alle forhold ikke.
Sommetider vil du ikke være gift med din bedste ven. Begæret forsvinder.
- Så begæret var der for hende. - Gider du holde op? Jeg vil ikke...
Ja. I stor stil.
- Men ingen fortrolighed. - En anden form for fortrolighed.
Hvad var det så for en fortrolighed?
En lidenskabelig fortrolighed, fyldt med mystik.
Jeg ved ikke altid, hvad hun tænker, hvad hun føler.
Jeg opdager konstant nye ting.
Du har altid sagt, at ingen kendte hinanden bedre end du og jeg.
- At vi forstod hinanden. - Ja.
- Og at du elskede det. - Det holdt jeg op med.
Hvorfor?
- Det ved jeg ikke. - Hvad kan være bedre end det?
- Visse ting er meget bedre. - Som sex med en ny person?
- Hun har brug for mig, Lo. - Jeg har brug for dig, Ian.
Du har ikke haft brug for mig i årevis. Du er en superkvinde.
Du tjener mere end mig. Du kan ordne alt.
Du er stærkere end mig. Hvad skal du med mig?
Ian, jeg behøver dig. Jeg behøver dig virkelig.
Du behøver nogen, ikke mig. Ikke mig i særdeleshed.
Hun har brug for mig i særdeleshed.
Okay, jeg behøver dig ikke.
- Men jeg elsker dig. Er det ikke bedre? - Nej, overhovedet ikke.
Hvorfor elskede du mig overhovedet?
- Jeg ved det ikke. - Selvfølgelig gør du det.
Overvej det, mens jeg henter nogle kager til dig.
- Jeg vil ikke overveje det. - Jo, du vil.
- Vil du have et glas mælk? - Jeg vil ikke have småkager.
Jeg kommer igen om lidt. Bliv, hvor du er.
Det er de samme, som jeg har bagt til dig alle årene.
Men de her er specielle, for jeg har forhekset dem.
Når du spiser en, vil du elske mig igen -
resten af livet og mere til.
Jeg driller bare.
Tag nu en bid. Kom så. Du er nødt til at spise den.
Nej, jeg vil ikke, Louise.
- Kom nu, skat. - Lad nu være.
Din mor bad mig love, at jeg altid ville bage de småkager til dig.
Jeg var det bedste, der nogensinde var sket dig,
og at før du mødte mig, havde du ingen fremtid.
Jeg tog dig i nakken og gav dig et liv.
Det gjorde du.
Tror du, hun ville bifalde det, der sker nu?
Hun vil næppe se mig tapet fast til toilettet.
Nej, ikke det.
Mon hun synes, du skal forlade mig for Murrays receptionist?
Hvad min døde mor synes, jeg bør gøre, vedkommer ikke mig.
- Det burde det. - Andres mening er ligegyldig.
Du kan nævne hele min familie, død eller levende,
og sige, de ikke er enige i, hvad jeg gør, og jeg er ligeglad.
- Vil du have en småkage til? - Ikke rigtig.
Hvad med lidt musik? Hvad med lidt musik, Ian?
Det her er smukt. Smukt.
Åh, gud.
Det er for lavt, Louise.
- Vi dansede til den til... - Ja, til vores bryllup. Det husker jeg.
- Det virker som en evighed siden. - Lige uden for det vindue.
Du sagde, det var dit livs lykkeligste dag.
Et forhold, som ender, er som et dødsfald, som kun to kender til.
Et helt liv forsvinder. Alt, vi gjorde sammen.
Alle de steder, vi rejste hen, flyveturene,
de små ømme stunder.
Glem ikke alle de mislykkede IVF-forsøg.
Hvordan kan du sige det til mig?
Vil du såre mig endnu mere?
Nej, jeg husker bare det hele, og alt var ikke perfekt.
- Perfekt? Hvem sagde, det var perfekt? - Det plejede du at gøre.
Du sagde altid: "Er vi ikke bare helt perfekte?"
Det var meget at leve op til. Det var for meget at leve op til.
- Det var næsten ikke ægte. - Det var ægte.
Ja, til vi stoppede med at prøve at få et barn.
Vil du forlade mig, fordi jeg ikke fik dit barn?
Nej. Det var det, der skete bagefter. Du blev menneskelig.
Jeg så dine fejl. Du taler for højt. Henover hovedet på mig.
- Og sex blev mekanisk. - Nej, det gjorde ej.
Og... du nægter altid at acceptere det.
Ian... Vi brugte så mange weekender i det her hus på at blive gravide.
Jeg talte måltiderne.
Hvad?
Når vi kom herop, var måltiderne så anspændte, at jeg talte dem.
Jeg hadede dem.
Jeg begyndte at tælle, hvor mange der var tilbage.
Du holdt op med at elske mig.
Det vidste jeg ikke.
Jeg forsøgte at lade, som om det ikke skete.
Hvis jeg lod, som om det ikke skete, gik det måske væk.
- Og så mødte du Sara. - Og så mødte jeg Sara.
- Og du faldt for hende. - Jeg faldt for hende.
Jeg tror ikke på, du virkelig elsker den kvinde.
Du kan tro, hvad du vil, men jeg tager til Paris med hende.
Jeg garanterer for, at jeg sidder på det fly i morgen.
- Det garanterer jeg for, du ikke gør. - Jeg frier til hende.
- Nej, du gør ej. - Det gør jeg bestemt.
- Nej, du gør ej. - Jo.
- Der er ingen chance... - Jo.
Må jeg have lov at være alene? Jeg skal på toilettet.
Selvom det her skam er sjovt.
Jøsses.
Undskyld.
Har du hørt om Stockholm-syndromet?
Ja. Gidsler forelsker sig i deres vogter.
Ja.
Der skal mere til.
Force majeure virkelig.
Vær sød at lukke døren.
Luk døren, Louise.
Luk den. Luk døren!
Lake Ashimi. Det var på den tur, vi forelskede os. Kan du huske det?
Dit første kontor. Husker du? Jeg kom og satte dit navneskilt op.
- Det var pænt af dig. - Ja.
Og der...
Den aften, jeg friede til dig. Foran El Troubadour.
- Ja. - Du sagde ja.
Ja, uden tøven. Du svedte. Jeg havde så ondt af dig.
- Jeg var bange for, du sagde nej. - Jeg sagde ja, 17 gange i træk.
Nej. Det her er ikke fair, Lou.
- Jeg mener... - Jo, det er.
Det er mere end fair. Det er fakta.
- Det er fra, da vi malede huset. - Var det, efter vi blev gift?
Nej, nej. Det var lige før.
Kan du huske det, Ian?
Sluk, Louise.
- Jeg er ikke færdig. - Det er jeg.
Det er ligegyldigt, hvad du viser mig. Vi er ikke sådan længere.
Jo, vi er.
Ingen af lysbillederne er fra de sidste ti år.
Hvor er de lysbilleder? Dem har vi ikke.
Det, vi havde, som var så specielt, findes bare ikke længere.
Vi må bare tage flere billeder.
Nej, slut med lysbilleder. Slut med vores liv sammen.
Fra nu af råber jeg bare og er så ubehagelig som muligt,
til du slipper mig fri. Jeg er spærret inde...
...med en galning! - Hold op med at råbe, Ian.
- Hjælp! - Bare se lysbillederne.
- Hold op med at råbe! - Jeg kan ikke klare det længere!
Ian!
Hjælp! Min kone har mistet forstanden!
Hun er fuldstændig psykotisk! Hjælp!
Hvis du kan høre mig, bliver jeg holdt fanget og er tapet fast til toilettet!
Vær sød at komme og hjælpe mig!
- Du ser godt ud, Louise. - Tak.
Jeg har ikke set dig i en sexet kjole i lang tid.
Det ændrer selvfølgelig ikke på noget. Hvad skal du med guitaren?
Jeg vil spille...
...og synge en sang for dig.
- Vær sød at lade være. - Jeg syner en serenade for dig.
Som da vi først mødtes. Og du vil kunne lide den.
Lad endelig være. Jeg er så flov på dine vegne.
- Er du sød bare at lytte? - Åh, nej, nej.
Louise, det her er mere... Det virker bare ikke. Læg guitaren.
Jeg kan ikke huske teksten. Pis. Hvordan er den nu?
Vent.
Jeg ville klappe, men det har du sat en stopper for.
Du kan udtrykke begejstring.
Ser det ud, som om jeg er begejstret?
Nej.
Du slog mig bevidstløs og tapede mig fast til toilettet.
Dine romantiske forsøg preller af. Det er mere som tortur.
Det skal intet mindre end et mirakel til.
Da vi ved, hvor stor chancen er for, at der sker noget overnaturligt,
hvorfor slipper du mig så ikke fri?
Nej.
Louise, giv nu bare op.
Det gør jeg ikke.
SÅDAN FÅR JEG IAN TIL AT ELSKE MIG IGEN
Hvordan har du det?
Jeg keder mig, er vred og vil stadig helst kvæle dig.
Jeg tjekker bare. Jeg kører ind til markedet i byen.
Jeg laver en romantisk middag til dig. Nogen ønsker?
Giv mig min mobiltelefon, og fald død om.
Det mener du ikke, skat.
Jeg spiser kun din romantiske middag,
hvis du tvangsfodrer mig.
Hjælp!
984, 985,
986, 987, 988,
989, 990,
991, 992...
Hallo!
Heroppe! Hjælp!
Hjælp!
Hallo, hør efter! Jeg holdes fanget heroppe! Hjælp mig!
Hjælp!
Hjælp.
Hjælp! Hjælp...
Hej?
Hjælp.
Hallo?
Er du der?
Hjælp!
Hallo? Er du der?
Hjælp!
Gider du holde kæft? Jeg prøver på at røve dig.
- Hvad? - Jeg smadrer dig totalt.
Lettere bliver det ikke. Man bryder ind, og ejeren er allerede tapet fast.
Det er virkelig smukt.
Bevis på en højere magt, hvis du spørger mig.
Du slipper aldrig godt fra det.
Jeg sagde, du skulle holde kæft.
Tak.
Hej.
Undskyld, sir. Har du nogen kontanter på dig?
Nej.
- Har du ingen kontanter? - Nej.
- Du godeste. - Er du sikker?
Ja, den... Min tegnebog er i mine bukser.
Din tegnebog er i dine bukser.
Se dig lige, mand. Du er tapet fast til toilettet.
Jeg er egentlig ligeglad, men hvem har gjort det her?
- Min kone. - Din kryster. Det er perfekt.
Hold da kæft. Din kone tapede dig fast til toilettet.
Sikke en dag, du har. Du må føle dig ret ydmyget.
Jep.
Her er forskellen på dig og mig.
Hver gang jeg føler trang til at blive gift,
tager jeg fat om mine nosser og klemmer, til jeg ikke kan mærke benene,
og så går det over.
- Hvad gjorde du? - Undskyld?
Ved konen. Så hun tapede dig fast til et toilet.
- Du må have gjort noget. - Det rager ikke dig.
Menneskets natur interesserer mig.
Hvad får folk til at gøre det, de gør?
Min kæreste mener, jeg kunne blive filosof.
Jeg har en kærlighedsteori. Vil du høre den?
Nej.
Jeg tror, det er en højere magts eksperiment.
Kald det Gud, eller hvad du vil, men der arbejdes stadig på det,
du ved, knasterne. Det er ikke færdigt. Det er en prøve.
Genialt.
Hør. Hvis kærlighed er en prøve, så er du ved at dumpe.
Og i det store hele gør det dig til en fiasko.
Nej, det gør mig ikke til en fiasko.
Du lovede at elske hende resten af dit liv.
Og det kan du tydeligvis ikke.
Du svigtede hende. Ja, du er en fiasko.
Hvordan kan du dømme mig? Du er kriminel.
Fuck dig, mand. Jeg er et ærligt menneske.
Ja. Jeg foregiver aldrig at være noget, jeg ikke er.
Jeg ville aldrig love guld og grønne skove
og mene: " Kun til jeg ikke gider give dig guld og grønne skove."
Aldrig. Tænk over det, mens jeg læsser dine ting over i min varevogn.
Din lille taber.
- Hvem fanden er det? - Louise.
Pis.
Åh, nej.
Hej, min elskede.
Jeg er hjemme.
Lou!
- Lou! - Nej!
Nej, jeg beder dig. Du må ikke gøre hende fortræd.
Louise. Louise!
Gør hende ikke fortræd!
Louise.
Louise. Louise?
- Åh, gud. Er hun død? - Hun ser bestemt død ud.
Hvad har du gjort ved hende? Hvad har du gjort?
Jeg fik hende bare til at være helt stille.
Det var også sjovt. Vil du prøve?
Ved du, hvad vi mangler? Et ekstra toilet, vi kan tape hende fast til.
Det ville være sjovt.
Pis. Flotte bryster. Må jeg tage lidt på dem?
Du rører hende ikke.
Ellers tisser du måske på dig selv?
- Jeg sværger, jeg slår dig ihjel. - Bare kig den vej et øjeblik.
Hold op!
Dem ville jeg aldrig blive træt af.
Hold da op.
Hvornår rørte du sidst de her bryster?
Hun er perfekt, mand. Din heldige kartoffel.
Åh, alt det, jeg kunne gøre ved dig.
Pis. Heldige kartoffel.
Åh, gud...
Jeg tror ikke, han slår os ihjel, for han er jo maskeret.
Jeg er ligeglad med alt, vi ejer i det her hus. Jeg mener...
Det lyder, som om han tager alt, som ikke er surret fast.
Bare han ikke tager sølvtøjet, som du arvede fra din mor.
Det er enestående. Gid vi havde efterladt det i byen.
Ved du hvad?
Der er det der dyre maleri, som vi investerede i.
Hvad hed kunstneren?
Kamasuki? Kamayudo? Ja...
Jeg hader det maleri. Det rager mig, om det er 20.000 værd.
Det ser ud, som om en fra tredje klasse har malet det.
Hvad var det, du sagde? Du sagde, det mindede dig om regn.
Jeg købte det kun for at glæde dig, og fordi det mindede dig om regnen.
Åh, gud. Se os engang, Louise.
Det er latterligt.
Hvordan ved jeg, det ikke er sådan, vi ender vores dage
i det her badeværelse med tapetet, som jeg hader?
Hvorfor fjernede vi aldrig det her tapet?
Jeg kan godt huske den dag.
I garderoben i kirken, da jeg sad og vuggede dig.
Jeg vuggede dig bare frem og tilbage.
Og du fik støv over hele brudekjolen.
Du var så smuk.
Jeg var skrækslagen.
Det er ikke din skyld, Louise.
Det er ikke din skyld, vi ikke kunne få børn, og jeg begyndte at hade mit liv,
min chef, reklamebranchen, vores lejlighed, det her hus,
alt, vi købte, som vi troede, vi behøvede. Jeg hadede bare alt.
Og jeg begyndte at føle mig som en stor nar, fordi vi...
Du ved...
Nogen har ingenting, og vi kunne købe et dumt, dyrt maleri,
og nogen mennesker har ingenting.
Sig noget, Louise.
Fortæl om dit vanvittige job. Fortæl om dit hektiske skema.
Klag til mig, Louise. Bare sig noget.
Kom nu, Louise.
Efterlad mig ikke alene på toilettet med tankerne om, at jeg dør.
Efterlad mig ikke alene. Kom nu, bare sig noget.
Kom nu, jeg skal nok lytte!
Hvad fanden? Holder han fest nu?
Det kan du ikke gøre.
Pis.
Skide taber.
Jeg ved, hvad jeg er, Louise.
Jeg er et nul.
Jeg står ikke for noget længere.
Jeg er bare en taber, der er tapet fast til toilettet.
Og det vil være poetisk retfærdighed, hvis jeg dør her.
Du giftede dig ikke med mig, som jeg er nu.
Hvorfor tror du, jeg vil til Paris?
Jeg havde en romantisk forestilling om,
at jeg kunne være en helt for nogen igen.
Måske.
Men se mig lige. Jeg er en joke.
Du giftede dig ikke med en joke.
Du giftede dig med en, som havde drømme, som...
...lovede dig guld og grønne skove.
Og se, hvem du endte med. En, som løj over for dig.
Som bedragede dig.
Som endte med ikke at kunne beskytte dig.
En taber på et toilet.
Det må du undskylde, Louise.
Det må du... virkelig undskylde.
Tre, to...
Det larmede bare.
Kom her.
Slap af, skat! Vent. Du godeste.
Se mig.
Undskyld. Undskyld det med tæppet.
Undskyld det med jeres tæppe.
Hvordan gjorde du det?
Hallo?
Hallo? Er der nogen?
Ian?
Ian, hvor? Åh, gud. Hvor er du?
Louise.
Ian?
Louise, vi er på badeværelset. Vi har indbrud.
- Er du okay? - Jeg kan hverken bevæge arme eller ben.
De er tapet sammen, Lou. Kan du stå op?
Det ved jeg ikke. Jeg prøver.
Hvis du kan nå kontakten, kan du måske læne dig op ad den
og tænde for den
Hvor har jeg bare ondt i hovedet, og det dunker i min tand.
- Jeg ser herrens ud. - Ja.
Jeg vil bare se dit ansigt.
- Der er du. - Du må virkelig undskylde, Ian.
Nej, det er okay. Det er ikke din skyld.
Lou, prøv at tage i håndtaget.
- Hvad? - Prøv håndtaget.
Måske kan du flygte ud af bagdøren.
Jeg kan ikke få fat.
Pis.
- Rørte han dig? - Nej, han...
Jeg kom hjem, og han... Jeg var bare...
Alt var væk. Vores ting var spredt ud over gulvet i affaldsposer.
Så sprang han på mig og slog mit hoved ned i gulvet,
og så kan jeg ikke huske mere.
- Jeg slår ham ihjel. - Ian, jeg er så flov.
- Jeg er flov over, hvad jeg gjorde. - Nej, nej.
Jeg er flov. Jeg er flov over, hvad jeg gjorde.
Tror du, han slår os ihjel?
Jeg ved det ikke. Sæt dig ved mig. Du skal sidde ved siden af mig.
- Hvorfor? - Du skal bare sidde ved mig, Lou.
Måske har vi kun en time tilbage sammen.
Måske et kvarter.
Lad os finde en løsning.
Lad os redde vores ægteskab, selvom det kun er i et kvarter.
Siger du det, fordi du er tapet fast til toilettet?
Jeg har haft masser af tid til at tænke over det,
og jeg vil ikke svigte dig.
Jeg er ret sikker på, jeg stadig elsker dig.
Okay, nogle gange vil jeg dreje halsen om dig.
Som hele dagen i dag.
Ja. For du driver mig til vanvid.
Du taler og taler hen over hovedet på mig.
Og du er så påståelig.
- Nogle gange lammer det mig bare. - Det holder jeg op med.
Jeg taler ikke hen over dig, og jeg lover ikke at være påståelig.
Du må gerne være påståelig.
Du burde sige op. Du ville være meget gladere.
Du hader at arbejde for det firma.
Du har ret. Jeg burde sige op...
Jeg burde tage min opsparing og åbne mit eget firma.
- Mine klienter vil følge mig. - Det er en fantastisk idé.
Ja. Vi burde fortsætte med at prøve at få et barn. Vi kunne adoptere.
- Mener du det? - Ja.
Ikke kun, fordi du er tapet fast til toilettet?
Jeg mener det.
Og jeg må gøre lidt mere kur til dig.
Som jeg gjorde, da vi var nygifte. Jeg savner de dage, Lou.
Hver dag klædte du dig sexet på for mig.
Du sagde, jeg var grim.
Du er ikke grim.
Du er en smuk kvinde.
- Du ville forlade mig for et barn. - Jeg forlader dig ikke.
- Du havde en affære. - Folk har affærer.
Og de får en ende.
Jeg råder bod på det, Lou. Det lover jeg.
Lyset er lige gået.
Det er bedre at se dig i måneskæret.
Ian.
Ian, åbn døren.
Ian. Jeg mener det!
Hvem er du?
Pis.
De er vist blevet gode venner igen.
Ian, hvad foregår der?
- Ti stille, dame. - Hov. Gør hende ikke fortræd.
"Gør hende ikke fortræd." Hvorfor? Hvad vil du gøre, toiletmand?
Bare der ikke kommer flere. Vi har snart ikke mere tape.
Har du ikke taget alt, du ville have?
Hvorfor er du ikke bare gået?
Se det sexede bondage-par. I tænder på nogle underlige ting.
- Vær sød at slippe os fri. - Lad mig overveje det.
Nej, det tror jeg ikke.
Hov. Du skal ikke... Hov.
- Hold mund. - Hov.
Jeg foretrækker faktisk den ældste.
Den yngre minder mig om min klynkende kæreste.
Hvad hedder du? Kom nu. Hvorfor er du sådan? Hvad hedder du?
- Louise. - Louise.
Hold op.
Ved du, jeg synes, du er smuk? Det gør jeg.
Hver eneste pore og rynke, alle formerne.
Du fortjener bedre end den abe. Ved du det?
Jeg ved, hvordan du skal tages. Jeg vil bare have dig.
Lad hende være.
Nej!
Kom nu. Jeg gør alt, du beder om.
Snuske, du er for længe om det.
Klynkende møgso.
Kommer, skatter.
Sara.
- Slap af. - Åh, gud.
Han slår os ihjel. Vi dør.
Og vores sidste tid på Jorden er vi sammen med din dumme ekskone.
- Vi er stadig gift. - Vi dør ikke. Slap nu af.
Åh, gud.
Hvorfor sad hun på skødet af dig?
Da du ikke kom i lufthavnen, blev jeg rasende. Jeg kørte herhen.
Okay, Sara. Du er nødt til at... Sara! Prøv at falde til ro.
- Vi har bare indbrud. - Har de tapet dig fast til toilettet?
Nej, det var mig.
- Hvad? - Det er en lang historie. Pyt.
Ian, går du tilbage til din kone?
- Ja. - Jeg spurgte ikke dig, men ham.
Ian, sig det til hende. Få det overstået.
Sara, jeg virkelig ked af det hele.
Nej. Du elsker hende ikke, Ian. Du elsker mig.
- Jeg er din lille russiske filister. - Er hun din lille russiske filister?
De slår os ihjel.
- Vi må bevare roen. - Jeg talte ikke til dig.
Jeg talte til min kæreste. Dig er jeg ligeglad med.
Det er ham, jeg er interesseret i. Har du set det her?
Se det her. Jeg ved ikke...
- Det må have kostet 10.000 dollars. - Sara...
Brugte du 10.000 på et armbånd til hende?
- Det kostede cirka 3.000. - Ja, for han elsker mig.
Okay. Det her hjælper ikke.
Kom nu. Vi er midt i en farlig situation!
Kom nu.
Hør her.
Han brugte ikke så meget tape på dig. Se, om du kan få hænderne fri.
Jeg rører mig ikke, før du fortæller din kone, at du forlader hende.
Kan vi løse det senere? Vi er i fare.
Okay, fint, bare fortæl hende det, så gør jeg, som du siger.
Fint, hvis der ikke skal andet til.
- Louise, jeg forlader dig for Sara. - Fint.
Han siger det ikke, så jeg holder mund, men fordi det passer.
Og tro mig, uanset hvad der sker, så er vi i Paris om en uge,
og du græder hos dine veninder.
Hold op.
Vær sød at prøve at komme fri.
- Jeg kan ikke. - Bliv ved.
Ved du hvad? Jeg sagde jo, jeg ikke kan.
Louise, er du sød at hjælpe hende?
- Jeg vil ikke røre ved hende. - Louise.
Fint.
Åh, gud. Det går bare ikke, Ian.
Jeg hader dig, Ian. Gid jeg aldrig havde mødt dig.
Hørte I det?
Jeg tror, de går.
Han kører væk på plæneklipperen. Sara.
Så du andre biler som fx fra et plæneklipperfirma?
Jeg var ret vred, da jeg kom, så jeg...
Ja, måske så jeg en varevogn og et par biler. Jeg kan ikke huske det.
- En varevogn? - Ja, jeg så umærket varevogn.
Har vores gartner ikke en firmabil?
Jeg prøver på at huske det. Jo, det mener jeg, de har.
- Faktisk er jeg sikker på, de gør. - Hvem er de så?
Jeg troede først, vi fik slået græs om en måneds tid.
En underlig fyr kommer og slår vores græsplæne.
Måske er det hans fremgangsmåde.
Måske overvåger han huse, der står tomme, og røver dem.
Han regnede nok ikke med, at vi var her.
Lad os lytte og se, om de er gået.
- Jeg kan ikke høre noget. - Nej.
De slog os ikke ihjel.
De gik bare.
Ja, de gik bare.
De gik bare.
Hør, jeg må vide lige nu
om du går tilbage til din skide, grimme kone.
Hør, skat, lige nu skal vi bare komme fri.
Vi har siddet her hele natten.
Må jeg være alene med Ian et øjeblik?
- Hvor skal jeg gå hen? - Jeg er ligeglad.
Du kan kravle over i brusekabinen og nynne en lille sang,
så jeg kan være alene med ham.
Jeg beder dig.
Fint.
Jeg elsker dig, dit fjols.
Okay, det forstår jeg.
"Okay, det forstår jeg"? Siger du det til mig lige nu?
Min kone nynner i brusekabinen. Hvad vil du have, jeg skal sige?
Ian, jeg kunne have gået ud med hvem som helst.
Fernando, den lækre fra motionscenteret.
Dr. Cohen, min hudlæge. Fred, bankmanden.
Hvem som helst, men jeg valgte dig.
Det ved jeg godt.
Du får mig til at føle mig sexet, stærk og smuk.
Jeg ville til Paris med dig. Jeg vil leve mit liv sammen med dig.
Og jeg synes ikke, at bare fordi vi har en lille uheldig episode,
at noget behøver ændre sig.
Ser du, der er meget, jeg skal have styr på, Sara.
Jeg er ked af det. Det er ikke så enkelt længere.
- Okay? - Du har glemt det.
- Hvordan kan du glemme det? - Jeg glemmer ikke noget.
- Vær sød ikke at glemme det. - Okay. Der er gået mere end et minut.
Okay. Er du roligere nu?
Nej. Det her er et mareridt.
Jeg skulle have taget flyet til Paris alene.
- Ja. - Louise.
Hold mund.
Okay.
Hør, hvis Ian virkelig elsker dig, vil han indse det.
Og hvis han gør, så tager jeg det pænt
og lader ham gå, okay?
Okay.
Okay. Vi skal bare finde ud af, hvordan vi kommer fri.
Jeg har min mobiltelefon i baglommen.
Hvis en af jer kan nå den, kan I måske ringe 112.
- Og I så aldrig deres ansigter? - Nej, aldrig.
Hvad hedder plæneklipperfirmaet, I normalt bruger?
Mountainview Plæner. Jeg tror ikke, det var dem.
Der holdt en varevogn i indkørslen, men den var umærket.
- Kan du beskrive den? - Den var lysebrun.
Og den var beskidt og støvet.
- Andet husker jeg ikke. - Hvor mange sæder?
Beklager, men jeg talte ikke, fordi jeg ikke vidste, der var indbrud.
Har I haft kontakt med nogen,
som spurgte til jeres hus eller jeres planer?
- Nej. - Nej, ikke rigtigt.
Vi har ikke haft kontakt med nogen i byen
i de 13 år, vi har været heroppe.
- Vi har holdt os for os selv. - Jeg har kun været i byen en gang.
Hvem er du? Hvad er din forbindelse her?
Jeg er hans kæreste.
Hans elskerinde.
Vi skulle til Paris i morges,
hvor han måske havde planlagt at fri til mig.
Okay.
Er det sket før, betjent?
Mange har affærer med yngre kvinder.
Nej! En fyr på en plæneklipper, som røver feriehuse heroppe.
Vi havde en række indbrud for nogle år siden, men vi fangede ham.
Jeg har aldrig set et indbrud som det her før.
Kan I komme ned på stationen og anmelde alt, som er blevet stjålet?
Ja, selvfølgelig.
Tror du, I fanger dem?
Det er svært at sige. I har ikke givet os mange spor.
Der er chance for, at nogen nævner det til en ven. Hvem ved?
- Her er noget, de overså. - Wow.
- Din families sølvtøj. - Tænk, de ikke så det.
- Gud, hvor er det heldigt. - Helt utroligt.
Her er stationens adresse. Kom ved middagstid.
Middagstid. Okay, vi kommer.
- Beklager, I var udsat for det her. - Åh, tak. Tak.
Jeg anbefaler, at I låser dørene.
Ja, det skal vi gøre. Okay, farvel.
Tænk, at de stjal alting.
- De stjal bare alting. - Lou.
Det er okay. Vi er i live, det er det vigtigste. Ikke?
Vi er okay. Vi er i live, og alt skal nok gå.
Okay?
De kunne have dræbt os. Det er rent held, de ikke gjorde, Ian.
Ja. Det skal nok gå. Det hele skal nok gå.
Farvel.
TIL SALG
Okay, Ruby.
- Hun er ved at falde i søvn. - Så udtrykker jeg begejstring, okay?
- Hvornår kommer flyttefolkene? - De sagde, de kom ved tretiden.
Utroligt, hvor let det var at sælge det her sted.
Ja.
Jeg bliver så glad, når vi forlader det skøre hus.
Du er allerede glad.
- Okay, hvad skulle det til for? - Fordi jeg elsker dig.
Er du sulten? Skal vi spise frokost inde i byen for sidste gang?
- Inviterer du mig ud? - Ja.
Jeg inviterer dig og Ruby ud til en familiefrokost.
Ja. Det vil være skønt.
Hej.
DENNE FILM ER TILEGNET MINDET OM VORES ELSKEDE ADRIENNE SHELLY